- M-am gândit că vrei niște ceai. - Mulțumesc.
E mai bun decât al lui Kerby.
Ar trebui să ne ajutăm reciproc. Ajută-mă tu primul.
Ai băut destul, Cathy. Se simte de aici.
Fii drăguț, bagă-ți capul într-o găleată și dă-i un picior.
Ce e?
Doamne!
Găsește-l pe Spratling, acum!
Strada Berner, șantierul lui Duffield!
Bună. Ce drăguț ești.
Bună.
Dormi?
Dacă bate ceasul, o să te transformi în stană de piatră, știai?
Voiam doar un pahar de gin.
N-a fost nimeni pe stradă. Roagă-te pentru ea.
Am trimis după un preot, d-le Diemschutz.
Am soție, două surori... Atâtea femei ucise! De ce nu faceți nimic?
Facem, d-le Diemschutz. I-ai luat declarația?
A găsit-o între 1 și 1:05. Sângele era cald. O omorâse de câteva clipe.
O femeie e măcelărită și voi discutați despre oră!
De ce nu face nimic poliția?
- A făcut-o? - Ce să facă?
Data următoare, o să tai urechile doamnei și o să le trimit poliției.
- Nu le-a tăiat. - Deci scrisoarea e un fals.
- Ca toate celelalte. - Uite ceva ce nu e fals.
- Cum a aflat? - Veștile circulă! Luați cadavrul!
A omorât încă una! În Mitre Square!
Am trimis după șef. Asta e cumplită!
Mai încet, vrei să stârnești o răzmeriță?
Deci n-ai nevoie de noi. Așa ai spus.
N-are nevoie de noi!
Plecați de aici, sau te închid pentru incitare la răzmeriță!
Ești terminat, Abberline! Ne ocupăm noi de acum!
Luați cadavrul. Vino, George!
Poliția nu face nimic! Vă zic eu de ce, prieteni!
Nu vrea să fie liniște pe străzi!
- O declarație? - Ține-ți gura!
O să public asta.
Nevestele voastre nu contează. Fiicele voastre, la fel. Voi, la fel!
Să ne organizăm!
Veniți cu noi!
- Aici e Mitre Square? - Sunteți d-nul Abberline?
- Unde e cadavrul? - L-au luat.
Acum 10 minute. L-au dus la morgă.
Am spălat sângele cum am putut, dar n-am perie.
- Ai spălat sângele? - Așa mi s-a spus.
Șeful a fost aici. Vă așteaptă în strada Goulston. Credeam că știți.
E o bucată de șorț. A fost tăiată cu un cuțit.
Înmuiată în sânge. De ce a lăsat-o aici?
Să arate că inscripția nu e un fals?
Apropie lampa.
Evreii nu sunt învinovățiți degeaba.
Deci trebuie învinovățiți pentru ceva, nu, șefule?
- Uite cum a scris "evrei". "Juwes". - De asta v-am chemat.
Șterge tot.
- M-ați chemat? - Da.
Am găsit o bucată din șorțul moartei.
- Care? - A doua, Din Mitre Square.
- Scuzați-mă. Ce faci? - Așa mi s-a spus.
Eu am dat ordin. E o mizerie antisemită.
Evreii nu sunt învinovățiți degeaba.
Zona asta e plină de imigranți. Mulți sunt evrei și lumea îi antipatizează.
Dacă se zvonește că ucigașul e evreu, vor fi linșați. S-a mai întâmplat.
- Dacă e evreu, de ce-a scris asta? - Exact ca să credem că e evreu.
N-ai pic de creier?
George, notează inscripția. Și atenție la ortografie.
"Juves". Ar putea fi important.
- În ce fel? - Spuneți-mi dvs., d-le comandant.
Îți spun. Nu știe să scrie și asta e tot.
- Șterge! - Stai.
- Ce e asta? - O scrisoare către Agenția de Presă.
E același scris?
- Nu, e complet diferit. - Atunci, șterge. Să n-o văd în ziare.
Ne vedem la secție.
143 de agenți deghizați. Alte câteva sute, în uniforme,
și, după câteva săptămâni, n-am făcut nici un progres.
Am luat sute de declarații, am dublat numărul oamenilor pe străzi
și toți informatorii sunt la post.
Dar trebuie să facem ceva! Secretariatul de stat e bombardat
cu scrisori de la ceva numit Comitetul de Pază.
George Lusk. Un bandit.
Bandit sau nu, se oferă să ne ajute.
Se oferă să ne facă necazuri.
Nici Secretariatul, nici eu nu putem accepta asta.
Stârnește numai scandal. Și se folosește de crime în interesul lui.
- E anarhist? - Își spune socialist.
Dar dacă vreți o răzmeriță. Lusk e omul ideal.
Iar dacă îi acceptați "ajutorul", eu îmi dau demisia. Vorbesc serios.
Toate crimele au avut loc la câteva străzi distanță.
Toate victimele erau prostituate. Nimeni n-a văzut și n-a auzit nimic.
De fiecare dată.
- Cineva de-acolo, am spus-o. - Dar femeile sunt spintecate.
Înseamnă că ucigașul era plin de sânge.
Înseamnă că trebuie să se ascundă. Unde merge?
- E clar că l-a ascuns cineva. - De ce? Poate că locuiește singur.
- De ce merg cu el prostituatele? - O întrebare foarte bună.
Poate e cineva pe care-l cunosc sau în care au încredere.
- Un doctor? Sau un preot? - Sau cineva dintre autorități.
- Unul dintre noi? - Nu e de râs!
Nu. De aceea trebuie să interogăm pe toată lumea.
Bărbat, femeie, copil! Cineva trebuie să știe ceva!
Știm cum arată. În mare. Din declarațiile luate deja.
În următoarele trei zile, mergeți din ușă în ușă.
Dacă cineva știe ceva, notați tot și-mi aduceți aici!
Întrebări?
La treabă!
'Neața. În fața poliției, s-a strâns lumea.
Iar aici e articolul. "George Lusk vorbește".
- Campania merge bine, nu? - Taci și fă-ți treaba.
O batistă albă, cu marginea roșie. O cutie de chibrituri, cu vată în ea.
Două pipe.
O tabacheră roșie, cinci bucăți de săpun,
o cutie cu ceai și zahăr,
o pereche de ochelari sparți și un piepten.
O mănușă roșie și un ghem de lână.
Ce faceți aici, dr. Llewellyn? N-a fost ucisă în zona dvs.
Examinez rănile să văd dacă sunt la fel cu cele ale lui Elizabeth Stride.
- Ea a fost ucisă în zona mea. - Și se potrivesc?
Poftim raportul. Citiți singur.
Cine e? Credeam că medicii poliției ne ajută.
Mai ai scrisoarea aceea?
Falsul 412? Imediat.
Prostiile acelea? "O să-i tai urechile, să mă amuz"?
- N-a făcut-o. - Nu lui Liz Strade.
Asta e Cathy Eddowes. Privește!
A făcut-o! I-a tăiat urechile!
Ca să se amuze.
- Dar dacă scrisoarea nu e o farsă... - Tocmai îi privești scrisul.
- Ne-a trimis ceva scris de mâna lui? - A făcut mai mult de atât.
Tocmai s-a spânzurat.
Cheamă-l pe Bates, imediat!
Două crime în aceeași noapte! Țara cere dreptate,
și cel mai bun reporter al meu a dispărut fără urmă!
Să văd, d-le Paulsen.
Întotdeauna vă ajut cu plăcere. Evident pentru o mică răsplată.
- A venit dimineață? - E semnată "Jack Spintecătorul".
N-am glumit, șefule când ți-am vândut pontul.
Două, de data asta. Numărul unu...
"A scrâncit".
Numărul unu a scrâncit puțin. N-am apucat să-i iau urechile pentru poliție.
E același scris. Ești sigur?
Agenția Centrală e o agenție respectabilă. Știm ce spunem.
- De unde știu că e autentică? - Nu știți. Asta e treaba poliției.
În locul dvs., i-aș da-o lui Abberline.
După ce, întâi, aș tipări-o. Cu onorariul obișnuit.
Ați plătit mult?
Scrisul e același. Nu vi se pare autentică?
Le-am spus reporterilor dvs., primim multe scrisori ciudate.
Mai ales în cazurile de crimă.
Preferatul meu e cel care se crede vultur. Ne scrie săptămânal.
- Sper că nu v-am răpit timpul. - Deloc. De asta suntem aici.
- La revedere. - Mulțumesc.
Nu pot să cred! Parc-ar vrea să fie prins.
"Prima a scrâncit puțin. N-am apucat să-i tai urechile".
Din cauza lui Diemschutz.
Aproape a trecut peste el. Sau peste ei.
- Crezi că sunt mai mulți? - Ia 15 minute să secționezi cadavrul.
Așa a spus dr. Phillips la autopsia lui Nichols.
- Cineva a stat de pază? - Tu ai face asta singur?
Să spunem că au fost mai mulți. De-asta pe zid era alt scris.
"Evreii nu sunt învinovățiți degeaba".
De ce au scris asta? De ce au scris ceva?
Vrea să se joace cu noi. Unii cred că nu pot fi prinși.
- Dar nu are mobil. - Trebuie să aibă.
- Nu există crimă fără mobil. - Și care e?
Femeile nu aveau bani, am exclus răzbunarea, nu le-a violat...
- De data asta, e altceva. - Le vinde organele?
- La jumătate le lipsea stomacul. - Ar fi prea riscant.
Criminalul are un motiv puternic.
Magie neagră? Vreo societate secretă?
Ceva ce implică mai mulți indivizi.
Nu ai senzația că cineva știe ceva ce noi nu știm?
L-au chemat pe șef. au spălat sângele...
Doi oameni, Două chipuri. Lees.
Ghicitorul reginei? Fii serios, e un trișor.
Știe să scrie, nu? Adu-l la mine.
Secretarul de stat, d-le Prim Ministru.
Intră, Henry. Ia loc.
Whitechappel. Regina îmi trimite telegrame.
Se teme să nu fie perturbată ordinea publică.
De când cu Comitetul de Pază, îi împărtășesc îngrijorarea.
Parlamentul ar putea să nu mai voteze guvernul nostru.
Va trebui să-l înlocuiești pe cel care se ocupă de caz.
Vreau un chip nou.
Comandantul Warren e încăpățânat. N-o să vrea să renunțe la Abberline.
Nu vorbesc de Abberline. Warren trebuie înlocuit.
Acum, zvonurile despre prințul Albert Victor...
- Ce-ai aflat? - Sunt doar zvonuri.
Vorbim de nepotul reginei! Dacă merge în case rău famate, trebuie să știm!
Nu avem dovezi. Sunt doar speculații.
Pe naiba! Toată lumea îl caută pe ucigașul din Whitechappel!
Dacă numele prințului e asociat cu așa ceva, e în joc viitorul monarhiei!
Spune-mi adevărul, înainte ca zvonurile să ajungă la regină.
Unde e Lees?
Plutește prin aer.
Întâi, a trebuit să aștept să termine ședința de spiritism.
Apoi, mi-a spus că regina i-a cerut să-i cheme soțul din morți.
Apoi am ascultat iar povestea cu trăsura.
iar pe drum mi-a ilustrat toată povestea cu "Dr. Jekyll și d-nul Hyde".
Am surzit deja cu o ureche.
- Unde e? - Poftim?
Nu el te-a făcut surd. Cel puțin din câte știu.
E alături, face descrierea trăsurii care l-a doborât.
Adu asta.
Ați scris, d-le Lees?
Nu e o descriere amănunțită. Era o trăsură neagră, cu blazon.
Nu știu de ce aveați nevoie să scriu. Desenul e mult mai clar.
Sergentul mi-a spus că vreți să-mi vorbiți. Despre ce?
După ce ne-ați spus că ați fost lovit de o trăsură,
am mers la palatul Buckingham, la grajdurile regale.
Am avut dreptate, nu? Era o trăsură regală.
- Nu, d-le Lees. - Dar am mers cu ea...
Când ați fost la regină, știm.
Gata, d-le Lees. Ce joc jucați?
- Joc? Nu mint, chiar am văzut. - Vedeți multe lucruri!
- Apariții... - Și monștri.
- Haine de femei moarte! - Și crime, înainte să se producă!
Și oameni cu două fețe, ca dr. Jekyll și d-nul Hyde!
Sunteți orbi? V-am dus la teatru
ca să vedeți că un om poate avea două fețe!
Până nu credeți ce vă spun, crimele vor continua! La nesfârșit!
E pentru revista "Strand". Arată bine, nu?
- Care dintre ei? - Doctor Jekyll, firește.
Dacă e monstru pe scenă, nu înseamnă că e și în viața reală.
- De ce-l vânezi? - Nu-l vânez. Doar că...
Nu-mi spune că asta ți-e meseria. Ar fi putut fi orice. Doctor, profesor...
De ce femeile nu spun niciodată "explorator", sau ceva palpitant?
- Arăți jalnic. - N-am mai băut de șase săptămâni.
Bine, Freddy. Vrei să-i zâmbesc marelui Mansfield când îi duc desenul
iar apoi să aflu dacă, dincolo de farmecul lui nu urăște femeile.
Să-ți fac un raport, ca sergenții tăi?
Nu, repetă-ți doar de zece ori, înainte să adormi.
Sigur, poate vrea să afle și el dacă mie îmi plac bărbații. Te-ai gândit?
Dacă vrea, spune-i c-am învățat totul de la tata.
Care era fierar și toată viața a lovit câte ceva.
Iar vrei să mă aperi? Ultima dată, aproape ai ajuns la închisoare.
- Cu cel care zicea că-ți e soț? - Nu soț. Logodnic.
Atunci, l-am pocnit la timp, nu?
Emma... Să nu rămâi nici o clipă singură cu el.
Vorbesc serios.
Situația de azi. Opt săptămâni de declarații și de întrebări.
Am vorbit cu fiecare măcelar, doctor, bucătar.
Am interogat aproape toți locuitorii din Whitechappel.
Evrei, germani, polonezi, francezi... Avem polițiști peste tot
Dar ucigașul continuă să fie liber.
Cineva, undeva, știe ceva. Așa că răspândim fluturași.
- Dacă a plecat din țară? - Restul lumii nu e sarcina mea.
Dar ca să vă simțiți bine, Europa și America sunt cu ochii pe noi.
Și vor fi încântate să audă de fluturași.
Fiecare secție o să primească așa ceva. Îi răspândim ca pe confetii.
Când o să ai tu vreo idee, anunță-mă din timp. Să nu mor din cauza șocului.
La treabă!
Ia-l și pe Joe, Derek, și mergeți în fiecare local.
Am înțeles.
Dr. Jekyll în persoană! Sau e d-nul Hyde?
Bună seara, Mansfield. Te relaxezi după spectacol?
Tot micuța Anette? Sau acum mergi să bei?
Nu sunt obligat să răspund la întrebări impertinente.
Și îmi stai în cale.
Mulțumesc.
D-nul Hyde, categoric.
Era Richard Mansfield, actorul. Urmărește-l pas cu pas.
Bine, d-le.
Bună seara. Vă fac cinste cu un pahar?
Sau vreți o doamnă. O cheamă Mary Jane.
Proaspăt sosită din insula de smarald.
- Îmi pare bine, Mary Jane. - Marie Jeanette. Sunt din Paris.
Serios? Eu sunt din Boston. Spune-mi Dixie.
Chelner!
- Tu, afară! - Poliția.
- Nu înțeleg ceva, Fred. - Ce anume?
Intră, Terry.
Plouă?
A agățat târfa, a dus-o la el, a rămas acolo toată noaptea.
La 8 a chemat o trăsură și a trimis-o înapoi în Whitechappel.
- Fata are vreun nume? - Marry Kelly.
Notează-l în dosarul lui Mansfield.
Pot să mă schimb întâi? Cred că am făcut pneumonie.
- Știi cum se spune. Nu reziști... - ...nu trebuia să intri în joc!
Mulțumesc.
Ce nu are sens?
Dacă sunt mai mulți ucigași, ce-i unește?
Uită-te la noi. Lucrăm mână-n mână. Dar dacă unul începe să omoare...
Nimeni nu știe să bată la ușă?
- V-a trimis un cadou. - Ce-au mai inventat geniile presei?
- Așa e d-le Paulsen? - Întocmai.
- Deci, doctore? - Un rinichi uman. Ce să vă spun?
- E al uneia dintre victime? - Nu știu.
- E prea degradat? - Nu e degradat deloc.
Dar aveți dreptul și la altă părere. Încercați la dr. Phillips.
- E plecat. - Serios?
Scuzați-mă, mă așteaptă pacienții.
Lasă, Abberline. Biletul contează.
Dragă d-le Lusk, îți trimit jumătate din rinichiul de la o femeie.
Cealaltă jumătate am prăjit-o și am mâncat-o. A fost foarte bună.
Semnat: prinde-mă când poți.
- O copie excelentă, nu? - Da.
De ce i-a scris brusc, lui Lusk? Celelalte bilete erau trimise
la agenția dvs. de presă, așa că, de ce i-a scris acum lui Lusk?
Va trebui să-l găsiți și să-l întrebați.
Capul sus, dom' sergent. Nu cred că a avut un gust așa rău.
Probabil l-a mâncat cu ceapă.
- Ce faci cu el? - Îl duc la medicul reginei.
Vechiul nostru prieten. Sir William Gull.
- Aștept aici. - De ce?
Știi cum mă simt când văd așa ceva. Gull o să-l taie, o să toarne acid...
- Știi cum se spune, "Nu reziști... - ...nu trebuie să intri în joc".
Bună, George.
Mă mai ții minte? De la grajdurile regale? John Netley.
Da, e un rinichi uman, de la o femeie de circa 45 de ani.
Un caz de alcoolism avansat. Suferea și de boala lui Bright. Uită-te și tu.
E de la Catherine Eddowes? Asta vreau să știu.
Să văd raportul autopsiei.
- Vă simțiți bine, Sir William? - Da, sunt doar puțin obosit.
Rinichiul a fost ținut în alcool.
Cum ar face un medic, dr. Acland?
Alcoolul e ușor de procurat. Nu doar doctorii au așa ceva.
Da, aș spune că e rinichiul bietei femei.
Sunteți sigur?
- Ce lungime are artera renală, Theo? - Opt centimetri, după cum știți bine.
Cinci centimetri au rămas în trup. Aceștia sunt ceilalți trei.
- A fost extirpat de un profesionist? - Adică de un medic?
De ce insistați asupra doctorilor?
Nu trebuie să fii doctor, ca să scoți un rinichi! Măcelarii o fac zilnic!
Puneam doar o întrebare.
Din ziua în care mi-ați pus întrebări în privința nebuniei,
ginerele meu urmărește cazul cu mare atenție.
Și toată discuția din presă despre doctori i-a afectat orgoliul profesional.
- Prostii! - Nu, doar paranoia. Nimic îngrijorător.
Îl ții minte pe John Netley, de la grajdurile regale?
Da. Nu trebuia să fii cu ochii după o trăsură neagră?
Am avut treabă.
Îmi povestea despre medicii pe care îi duce. Nu-i așa?
Îi duc numai pe cei importanți. Sunt vizitiu cu renume.
Chiar acum aștept un medic celebru.
A dus și membri ai familiei regale. Nu, John?
Dar nu cu trăsura mea.
Când duci pe cineva de la palat, primești una grozavă.
Spune-i despre prinț.
Prințul Albert Vee? Un flăcău pe cinste.
Așa îi spunem noi, la grajduri. "Vee", de la Victor.
- N-ar fi trebuit să vă spun, nu? - Ce fel de "flăcău"?
Știu când trebui să-mi țin gura. Pe mine nu mă prindeți.
Știți ce e asta? Fiere.
Am studiat-o. Și eu sunt puțin doctor.
Mi-a venit medicul. Trebuie să plec.
- E dus. - Ce ți-a spus Sir William?
E de la Cathy Eddowes.
Canibal în Londra!
Citiți! Spintecătorul mănâncă rinichi.
Am stat doar o oră cu el, dar nu cred că urăște femeile.
Dar nici nu le prețuiește prea tare.
Toată viața lui nu pare să fie decât o lungă poveste de dragoste.
Adică orice femeie e bună?
Nu, nimeni nu mai contează. Nu dacă ești Richard Mansfield.
Și care era celălalt lucru? Ai spus că mai e ceva.
E mult mai interesant. E vorba de nepotul reginei.
Ce e cu el?
Un anume reporter mi-a spus că prințul Albert Victor,
duce de Clarence a vizitat un bordel.
- De fapt, mai multe. - Arată-mi un prinț care n-a făcut-o.
Dar acesta merge deghizat. Iar locul lui preferat e... Whitechappel.
Prințul e pe lista ta?
- Cine ți-a spus, Emma? - Ben Bates de la "The Star".
- O știre delicioasă! - Sper să n-o mai răspândești.
- Poate fi periculos. - Uneori ești tare plictisitor.
Cred că din cauza slujbei tale. De ce nu încerci să faci ceva palpitant?
De exemplu, să fii explorator.
Iertați-mă, vin mai târziu. - D-nul sergent Godley, nu?
Îl mai ții pe maestru pe drumul drept și îngust?
- Te conduc, Emma. - Mai bine, nu.
Lumea ar putea vorbi, iar asta e periculos.
Apropo, iau cina cu el. Deseară, la Cafe Royal.
Nu-ți face griji, suntem opt la masă. Nici un pericol.
Închide ușa, George.
- Ce e? - Stai jos și ascultă.
Să le fi văzut fața, când au privit rinichiul!
Nu știau unde să se uite, ce să spună, ce să gândească.
- Erau tulburați. - Aș vrea să am vocabularul tău.
Deci? O să publici vestea despre prinț?
Puterea presei e amenințarea pe care o reprezintă.
Lasă-i să-și facă griji.
Bună, Bates. Ne răzvrătim?
- Ce dorești, sergent? - Să discutăm.
- Despre ce? - Despre un zvon pe care-l răspândești.
- Ce zvon? - Despre un anume prinț. La Whitechappel.
Nu știu despre ce vorbești.
Dacă tipărești un singur cuvânt fără dovezi, confiscăm ediția.
Sau, mai bine, te închidem pe tine. Asta m-ar face foarte fericit.
- Nu mă invitați să beau ceva? - Scuze.
- I-ai spus cuiva? - Numai sergentului meu.
- Încearcă să stabilească faptele. - Faptele?
Oamenii nu vor să le distrugem bârfele prin fapte.
E vorba de prințul care ar putea ajunge regele Angliei.
Dacă strănută, are pneumonie.
Dacă se apropie de Whitechappel, el e Jack Spintecătorul.
Bârfa e mult mai puternică decât faptele concrete.
Și dacă zvonurile sunt adevărate?
Dacă prințul merge prin bordeluri, se stârnește un scandal.
Apoi, lumea uită.
Dar dacă e bănuit de crimă, criza ar putea afecta tot Imperiul Britanic.
Ce să fac?
Și eu am jurat să respect legea, fără frică sau părtinire.
Cât timp sunt șeful poliției, voi face asta, oricine ar fi ucigașul.
- Ne-am înțeles? - Da, d-le.
Dacă Mary Nichols ar fi fost Lady Nichols,
prim-ministrul însuși ar fi venit să facă anchetă.
Dacă Annie sau Cathy ar fi fost ducese, trimiteau toată armata.
Dar ele sunt numai femeile noastre. Așa că nu contează.
Trăiască Revoluția!
Trăiască Karl Marx!
Ce guraliv!
Mie mi s-a părut minunat. Mă duc să vorbesc cu el.
Spune doar prostii! Cei ca el nu plătesc niciodată.
Du-te naibii! Vreau să vorbesc cu el.
D-le Lusk...
Discursul dvs. a fost minunat! Mai ales partea despre libertate.
Și dacă ți-aș spune că ai putea să ajuți revoluția... soră?
Am încercat tot, dar tace mâlc. Invocă libertatea presei.
Dacă zvonul e adevărat, vom fi vânați. Știi asta, nu?
Nu sunt prost. Știu ce înseamnă familia regală.
Tu ai familie. Nu ești obligat să faci asta.
- Vreau să spun... - Știu ce vrei să spui.
- De când lucrăm împreună? - De patru ani.
Atunci, ar trebui să mă cunoști. Nu-mi fac griji decât noaptea.
Te anunț când e momentul, Bucks Row, a doua pe dreapta.
Gata, Billy, lasă-ne în pace!
- Nu știi ce faci, Mary Jane. - Scapă de pești și de gunoaie.
Întoarce-te în canele, de unde ai venit.
Și tu de unde ai venit? - De la "Heton" și Oxford?
Și te străduiești să vorbești ca noi? Știu ce urmărești, Lusk!
Cunoașterea e un lucru periculos, nu?
Numărul 1, Mary Nichols. Picioarele aici, capul acolo.
- Și foarte puțin sânge. - De unde știi?
- Fusese șters până am venit. - Privește ferestrele.
- Ce legătură au? - O să vezi.
Unde ai fost?
- Ți-am adus un fotograf. - Numai unul? Vreau mai mulți.
Cine sunt doamnele?
Ne-am mai întâlnit. Pe strada Hanburry.
Așa e, după moartea lui Chapman!
Și tu ești prostituată, nu?
Numărul 2, Annie Chapman.
A fost târâtă aici, ucisă și măcelărită încetul cu încetul.
- Crezi asta? - Cum adică?
Privește!
- Cine e? - Poliția.
Noapte bună! Vino, George.
Doctorul de la poliție nu l-a ajutat. Nu știu de ce ai primit tu rinichiul.
Le mai trebuie încă o singur crimă și nu vor mai înțelege chiar nimic.
O altă crimă? Nimic nu e mai sigur, Bates.
Atunci, ne vedem în față la Scotland Yard.
La 9:30. Fix.
Abia începuse s-o spintece pe Liz Stride, când a venit trăsura.
- Diemschutz, care a găsit-o. - N-a apucat să-i taie urechile.
- Cât era ceasul? - Între 1 și 1:05.
Uită-te la ceas.
Gata? Fugi!
Nu e vorba doar de anarhiști, ci și de republicani, irlandezi...
Acum a apărut și organizația asta: "Femeile din estul Londrei".
- 4000 de semnături. - Toată lumea are o cauză.
- Am auzit că s-a oprit un spectacol. - Jekyll și Hyde.
Ca să nu-l inspire pe criminal. Tot orașul a luat-o razna, Tom.
- E foarte periculos. - Dar n-o să demisionezi, nu?
Nu până nu se rezolvă cazul. Avem nevoie de tine, nu?
Atenție! În seara asta, preluăm puterea pe străzi!
Începem lupta cu dușmanul! Ne revendicăm libertatea.
La Scotland Yard!
Jos cu Warren!
Nouă minute.
Nu putea să alerge așa. Ar fi atras atenția.
- Un sfert de oră? - Cel puțin.
Să spunem 1:15.
Deci o ucide pe Cathy Eddowes și îi scoate aproape toate organele,
Nu uita, e întuneric. Apoi, lasă cadavrul acolo.
- Încă 25 de minute. - Asta înseamnă 40.
A fost omorâtă la 1:45. Mai rămân 5 minute.
Dacă nu găsea fata? 10 sau chiar 15 minute?
Dacă polițistul nu descoperea cadavrul imediat?
- Atunci, nu se poate. - Doar dacă a ajuns aici mai repede.
- Imposibil. - Ba nu. Dacă a venit cu trăsura.
- Iar trăsura nu merge singură. - Asta e!
A venit cu trăsura! Și nu e unul singur!
- Ăsta e răspunsul. - Sunt mai mulți și au trăsură.
Asta e, Fred!
Repede!
Vino!
Jos cu Warren!
Repede, la porți!
"Jos cu Warren"?
- Cu mine au treabă. - Pleacă pe ieșirea din spate.
- Poate ar trebui să demisionez. - Nu!
Încă puțin și preluăm controlul!
Dacă există o societate secretă, ar putea fi câteva sute.
Nu, sunt doar doi. Știi de ce?
Din cauza a ce spun martorii. Toți descriu străinul văzut.
Ba e înalt, ba scund, ba tânăr, ba bătrân...
- Pe cine descriu? - Doi oameni diferiți.
De asta există două scrisuri.
Unul ține frâele, celălalt spintecă femeile.
Trăsura e în mișcare. De asta, tăieturile nu au precizie.
Lasă cadavrul într-un loc retras.
. Și nu prea e sânge acolo... - Fiindcă sângele e în trăsură.
Dar riscă! Dacă unul de-ai noștri oprește trăsura?
Nu trăsura asta, George.
Nimeni nu oprește trăsura asta.
- Doi oameni? - Exact. Credem că sunt doi.
Și au o trăsură. Spune-le tuturor fetelor.
- D-nul Spratling știe? - Acum, da.
- Le-am spus. - Să mergem la "Zece clopote".
- Doi oameni, în trăsură? - Povești de la Scotland Yard.
Termină-ți băutura.
- Acum, ce mai e? Tocmai plecam. - Priviți puțin acest desen.
- Trăsura care era să vă omoare. - Ce e cu ea?
- Ați spus că e o trăsură regală? - Așa arăta.
"Arată ca o trăsură regală"? Dar ați spus că ați mers cu ea, la regină.
- E o trăsură regală sau nu? - Avea un blazon în lateral.
Poate asta m-a derutat.
Mie îmi place să mi se vorbească deschis și nu faceți asta.
Fii atentă, Mary.
În ziua când merg cu doi la preț de unu, mă las.
- Tu ești nou. Cum te cheamă? - Millie.
E prima ei seară. N-o speria. Nu are cel mai frumos păr din lume?
- Vino, scumpo. - Ai grijă de Millie.
- Mai sunt încă trei localuri aici. - Știu, Derek.
Supranaturalul nu e ușor de înțeles.
- V-am spus, văd un om cu două chipuri. - Eu văd doi oameni.
Nu știam că...
Bună seara, d-le... - Nu-mi amintesc numele dvs.
D-nul Mansfield venise la o ședință de spiritism. Legată de cariera lui.
- Cum vă mai merge? - Ați auzit de "Jekyll și Hyde".
Dintr-o dată, jucam cu sala pe jumătate goală.
Nu pot să mai fiu monstru. Noroc!
Sunteți cel mai bun la asta, nu? Vă transformați imediat.
Ce urmăriți?
Ce urmăriți dvs., rugându-l pe dr. Acland să vă arate o autopsie?
- Vă plac cadavrele măcelărite? - Îmi pregăteam rolul, ca dr. Jekyll.
Nu accept să...
Cântă!
Să-l oprească cineva!
Părul lung și blond... Are părul frumos...
Un bărbat în armură.
- Ce se întâmplă? - Are o viziune. Să plecăm.
Ca un cavaler cu sabie... Un cavaler în armură...
- Bea asta. - O taie!
- Sigur te simți mai bine? - Sigur.
Vino mâine și-ți prezic viitorul.
Nu mă conduce.
Se pare că ați devenit prieten cu Richard Mansfield, d-le Lees.
Viziunile mele sunt întotdeauna corecte.
Căutați un bărbat în armură și o fată cu părul lung și blond.
O să moară.
Ce ți-au făcut, Billy?
- E vina mea. Trebuia să-mi țin gura. - Când?
- Am o slujbă pentru tine. - Nu ies pe stradă, Billy.
- Ne-au spus că doi bărbați... - Nu trebuie să ieși. Vine la tine.
Millie, am ceva și pentru tine. Plătește bine.
- Încă unul, d-le Netley? - Da. Și mă cheamă dr. Netley.
Un ceai, dom' sergent?
- Ce sunt astea? - Nimic. Doar declarații.
- Unde e Abberline? - Cred c-a plecat acasă.
Crezi c-a plecat acasă? Comandantul vrea să-l vadă aici, mâine la 11.
Uită-te pe unde mergi! Și încheie-te la guler!
- Dom' sergent! - Da, Derek.
Era dom' comandant, de la Scotland Yard!
Știu, Derek.
- Și ce caută în Whitechappel? - Nu știu.
- Ce citiți? - Găsește-ți ceva de lucru, Derek.
- Vino, Millie! - Gata, vin.
- N-o forța, Billy! - N-o forțez, o ajut!
Vino, trebuie să ajungă.
E prima ei noapte!
Vino, scumpo.
Să nu te urci în trăsură.
Dacă nu-ți place cum arată, intră în cârciumă, aici ești în siguranță.
O să fie bine. Ne vedem mâine.
- Credeam că ai plecat acasă. - Nu aici e casa mea?
Comandantul vrea să te vadă. Mâine, la 11.
- Am primit astea, în sfârșit. - De la tribunal?
Tot ce a făcut în ultimele trei luni.
- Lista de la Londra? - Nu, din Scoția.
- Poftim? - Prințul e în Scoția de zece săptămâni.
- Ești sigur? - Am verificat toate listele.
A ținut discursuri, a fost la vânătoare... N-a plecat din Scoția o zi.
Să-l vedem acum pe d-nul Bates!
Lees îi prezicea viitorul lui Mansfield? Și l-ai crezut?
După ce a început să "zboare" prin cameră, nu.
- Ce pun la cale? - Știu cât știi și tu.
Un cavaler în armură și o fată cu părul blond...
- Vino, Fred. - Eu mai stau, să mă gândesc.
- Nu să bei, nu? - Noapte bună.
- Nu uita de întâlnirea cu comandantul. - Da, George.
Intră, e deschis.
Să vă iau haina?
S-a întâmplat ceva?
Doamne! Nu!
Strada Dorset, 9 noiembrie
Bună dimineața. Pregătiți chiria, trec s-o iau.
N-ai niciodată liber? E parada lordului primar, lasă-ne!
- Nenea cu chiria! - Vino înăuntru.
- Îți plătesc mâine, John. - Bine.
Chiria!
Ziua de plată!
Haide, Mary, n-ai plătit de șase luni!
Ești sigur că prințul a fost în Scoția tot timpul?
Sunt circularele oficiale de la Curte.
Alteța sa, prințul Albert Victor, a fost pe 30 august cu regina, la Invercauld.
- Iar pe 7 septembrie, la Glen Mulch. - Iar apoi la Balmoral.
Într-o seară, a luat cina cu peste 30 de invitați, până la 1:30.
Deci dacă n-a făcut aripi, ca să zboare până la Londra...
Nu poate fi Jack Spintecătorul. Era la 700 de km distanță, cu 50 de martori.
Majordomi, valeți, jumătate din familia regală, alți oaspeți.
Intră!
- Iertați-mă, d-le comandant... - Vin, d-le Armstrong.
Parada lordului primar. Farsa anuală.
Oamenilor le place. E sărbătoare.
Nu le-ar mai plăcea, dacă ar trebui să defileze înzorzonat așa.
- Putem sta de vorbă? - Pe drum.
Nu, d-le comandant.
Trebuie să vorbim acum.
Am înțeles că în ochi rămâne ultima imagine văzută înainte de moarte.
Fotograful a adus o lentilă specială.
În caz că e adevărat. La revedere, domnilor.
Ți-a înaintat demisia. Am pierdut un om pe cinste.
Frederick, d-le Bowyer...
Deci ați venit să luați chiria. Ce s-a întâmplat?
M-am uitat pe fereastră și am văzut toate... părțile, peste tot.
N-a mai rămas nimic din ea...
E în ordine, liniștiți-vă.
Un bărbat în armură. Ce facem, Fred?
Când o să-l prind, oricine ar fi făcut asta, îl omor!
Cine a omorât-o pe Mary? Trebuia să se vadă cu cineva special.
Cine o ura așa?
Abberline! Uite-l! Spânzurați-l!
Polițiștii vă sunt dușmani!
Nu le pasă de oamenii de rând! Jos Poliția!
Vedeți? Ei vă sunt dușmani!
Deschide, Mansfield!
Poliția, deschide!
Nu puteți da buzna, așa!
- Unde e? - La teatru, probabil.
- Ce e ăsta? - Costumul lui pentru Richard al III-lea.
Unde e?
Unde te duci?
Cu tine vorbesc! Cine naiba ești?
Sunt cabinierul, nu dădaca lui!
Pleacă în America și-i strâng lucrurile, asta e tot ce știu.
- Unde a fost aseară? - Cu vreo femeie, ca de obicei.
Nu vedeți că n-a dormit acasă?
Asta e lovitura de grație.
Minunat! Rămâi în poziția asta.
Așa... O să lucrez cât pot de repede.
Ai uitat asta.
- Unde ai fost aseară? - Cu Robert Lees. Erai acolo.
Marți seară, te-ai culcat cu o fată, Mary Jane Kelly.
- Acum e moartă. - Serios? De ce a murit?
A spus că se întâlnește cu cineva "special".
Unde ai plecat de la Lees?
- Freddie, liniștește-te... - Întreab-o pe doamna.
Întreab-o!
Îi spui?
Nu-i spui?
Richard și cu mine am luat cina împreună.
- Și apoi? - Am plecat acasă.
Doar nu credeai că am dezonorat-o pe doamna.
Nu vreau să-mi mai faceți portretul.
De fată, nu mai avem ce să ne spunem. Nu-mi plac prietenii dvs.
Toți oamenii sunt în ochii tăi, criminali!
- Aseară o tânără a fost... - De ce nu mă acuzi și pe mine?
Să-mi pregătesc alibiul? Să spun că m-am culcat cu el?
- Te rog, Emma... - Degeaba, Freddie.
Aparținem unor lumi diferite. Nu te apropia de mine!
Joacă Lancelot și Guinevere, firește că e în armură!
E și o fată cu părul lung. E mai mult decât o coincidență!
Nu e o coincidență! Viziunile mele sunt celebre!
De ce credeți că le dau sfaturi reginei și nobililor?
Răspundeți, ați mai văzut asta?
E o reproducere ieftină! Se poate cumpăra de oriunde?
Deci n-ați părăsit casa azi-noapte? Nici o clipă?
Spuneți-i inspectorului Abberline că nu am legătură cu crimele.
Și resping orice insinuare că aș fi.
Eu v-am contactat pentru a vă ajuta.
Dar, dacă mă mai deranjați, voi folosi toate mijloacele
de care dispun ca să fiți înlăturat din funcție.
Nu sunt lipsit de prieteni. Și acum, plecați, vă rog.
E pe aici, pe undeva, George. Trebuie să fie.
Toate crimele au avut loc pe o rază de mai puțin de 2 kilometri.
Ar putea fi din partea locului. Dar au folosit o trăsură.
- Metoda de operare? - Le-au scos organele interne.
Ucigașul ar putea fi doctor. Dar nu neapărat.
- Amândoi sunt plini de sânge. - Trebuie să-și spele hainele.
Sau să le arunce.
- Și dacă le pot arunca... - Nu sunt săraci.
- Llewellyn. - Medicul nostru.
Refuză să coopereze, are cunoștințe medicale...
Dar are alibi în cazul Nichols.
- Lusk. - Implicat politic, violent...
- Și cunoaște zona. - Dar are cunoștințe medicale?
- Lees. - Medium fără cunoștințe medicale.
Și are alibi în cazul Chapman.
Dar a descris cavalerul în armură.
Acland, doctor. A luat parte la cazul Chapman, sub un pretext neconvingător.
Lasă-l pe listă. Mansfield.
Prietenul actor. Are alibi în cazul Chapman.
Dar se petrece la autopsii, fiindcă i-a arătat Acland.
- Subliniază-l. Asta e tot? - Da.
- Și tu mânuiești bine cuțitul. - Și tu, la fel. Trece-ne pe listă.
Frumos.
Lady Gull.
Bună ziua, d-le inspector.
Îmi pare rău că v-am lăsat să așteptați atât.
- Vreți un ceai? - Înțeleg că Sir William se odihnește.
Coboară imediat. Profită de orice pretext să ignore sfatul medicilor.
- E bolnav? - Nu chiar.
A suferit un atac cerebral mai demult,
iar ginerele nostru insistă să se odihnească.
Și el e medic. Dr. Acland. Dar nu se lasă convins ușor.
Nu știam c-a suferit un atac cerebral.
Da, acum nu mai dă consultații. Doar o zi, două, la spital.
E foarte deprimat, nu-l obosiți, vă rog.
Slavă Cerului, mă caută cineva! Pregătește un ceai, draga mea.
Văd că te-ai gândit deja.
- Sper că nu v-am deranjat. - Nici gând.
Când îmbătrânești, ești tratat ca un copil. Trimis la culcare.
Acum, că ați venit, am voie să mănânc prăjituri.
Luați loc.
Cu ce vă pot ajuta?
Ce fel de om ar putea face asta unei tinere?
Doamne!
- Când s-a întâmplat? - Noaptea trecută.
- Ce fel de om caut? - E ceea ce numit "psihopat".
Cineva cu tulburări mentale. Și probleme sexuale cronice, aș spune.
Conform medicului poliției, victima n-a...
N-a existat un contact sexual?
Mă miră.
- Ați mai văzut așa ceva? - Niciodată.
M-am ocupa de vivisecții, firește, pentru binele științei.
Dar ce scop ar avea așa ceva?
Distrugerea completă a unui om sănătos? Nu înțeleg.
Cum l-aș putea recunoaște?
Nu va fi ușor. Probabil pare normal, până în timpul crizei de nebunie.
Noi credem că sunt doi.
Interesant. Ar trebui să aibă multă încredere unul în altul.
- Să fie rude? - Posibil.
Vreo religie neobișnuită, poate convingeri politice...
Ceva care să facă voința unuia să i se subordoneze celuilalt.
- Convingeri politice? - Sigur.
Convinge un om neînsemnat că slujește o cauză măreață,
un experiment unic, și va face orice pentru tine.
- Inclusiv va ucide? - Firește.
Arde vrăjitoare pe rug, îți torturează dușmanii...
Și totul, cu zâmbetul pe buze. Convins că e îndreptățit. Istoria o dovedește.
Convinge un om neînsemnat...
Întotdeauna vor exista conducători și conduși.
Așa e și în poliție, nu?
- Sari, Theo! - Unde e bunicul?
Minunat. Așteaptă-ne, Netley!
D-le inspector!
- D-nul Abberline. Ți-am vorbit despre el. - Îmi amintesc. Îmi pare bine.
Iar el e fiul meu, Theo William.
Ați fost la tata?
Da, d-nă Acland, am vorbit cu Sir William.
Sper că l-ai lăsat bine dispus. Uneori, poate fi un tiran.
- La revedere, domnilor. - Dr. Acland, d-nă Acland...
- Asta e trăsura! - Au dat jos blazonul!
Am văzut urma. Iar vizitiul era John Neily, de la grajdurile regale.
- "Convinge un om neînsemnat"... - O să-l prindem, Fred.
I-am prins, George! Acum i-am prins pe amândoi!
- E prea târziu, nu mai pot face nimic. - Am nevoie de actul ăsta, azi.
S-au primit și alte acte azi. Telegrame. Uite una care-ți spune tot.
Această nouă și cumplită crimă arată că e nevoie de acțiuni hotărâte,
- Sunt cuvintele reginei. - Dar ați spus chiar dvs...
Acum o oră, Secretarul de Stat i-a trimis următorul răspuns:
D-nul Henry Matthews vă anunță că guvernul a hotărât azi
să accepte demisia comandantului-șef al poliției, Sir Charles Warren.
- Ți-am răspuns la întrebare? - Nu, Sir Charles.
- Până la miezul nopții, sunteți șef. - Vorbește luni, cu succesorul meu.
Mi-ați spus să vi-l aduc pe Jack Spintecătorul. Semnați și vi-l aduc.
În seara asta!
Ia mâna de pe mine! Lucrez la grajdurile regale!
Lăsați-mă!
Muncesc pentru oameni importanți!
Am observat.
Ce faci?
Ridică creta!
Îmi rupi mâna! Ce cretă?
De jos. Ridic-o!
Acum scrie pe zid, "Evreii"...
- Nu știu să scriu! - Și cum ai studiat medicina, vierme?
Scrie! "Evreii nu sunt învinovățiți degeaba."
- Lasă-mă... - Scrie! Evreii!
J-u-w...
O să fii spânzurat, dr. Netley!
Nenorocitule!
Mai repede!
Nu doar scrisul te acuză. Și peștele!
Care pește? Nu cunosc nici un pește!
Cel care te-a trimis la Mary Jane. El o să te recunoască, nu?
Ți-am spus, nu cunosc nici un pește.
De ce ți-ai pus blazonul regal pe ușa trăsurii?
- Ce blazon? - Ca să nu fii oprit, nu?
Când trăsura era plină de sânge.
Nimeni n-ar fi deschis ușa, dacă o credea trăsură regală
Lasă-mă...
Ce ți-a promis? Bani? Ți-a spus că o să devii doctor?
Acum râde de tine!
Fiindcă o să fii spânzurat!
Dacă n-ar fi foaia asta. Ea te salvează, John Netley.
Ascultă-mă cu atenție.
Rodman!
Pe 9 noiembrie, Mary Jane Kelly a fost ucisă.
Deschide, poliția!
Secretarul de Stat îi va cere Maiestății Sale grațierea
pentru orice complice care va furniza informații
ce vor duce la condamnarea celui sau celor care au comis crima.
Rodman!
Ce e?
E semnată de Sir Charles Warren, comandantul-șef al Poliției.
- Fata franțuzoaică, Annette... - E înăuntru.
Intră.
Domnul să ne apere, o să ai grațierea reginei.
Dar va trebui s-o meriți.
O să i-l dai pe Jack Spintecătorul! În seara asta!
Închide ușa.
Mă ții minte? Am fost aici acum două luni, cu Mansfiel, actorul.
I-ai spus Dixie, ții minte?
Ești de la Poliție!
Nu-ți fie frică!
- Dar n-am făcut nimic. - Știu.
Ce-ai zice să-ți dăm bani să te întorci la Paris?
Sau oriunde vrei tu să mergi. Îți dăm 20 de lire.
- Dar de ce? - Ca să ne ajuți.
Poliția știe cine e Jack Spintecătorul? Comandantul demisionează!
Știe poliția cine e Jack Spintecătorul?
Am împachetat tot, d-le Mansfield.
Și ce mai aștepți?
Se obișnuiește ca la sfârșitul colaborării,
cabinierul să primească o mică atenție.
Vă duc geanta. Trăsura trebuie să sosească.
Noapte bună, d-le doctor.
La ce te uiți?
Bună seara, d-le. Pot să vă ajut?
- Unde e Abberline? - Nu știu.
Ce-a fost asta?
- Vin din nou dimineață. - Noapte bună, dr. Llewellyn.
Aștept acolo, d-le.
Cătușele!
L-ai prins, George?
Gull!
Îmi distrugi experimentul!
E nebun!
Marele meu experiment! Ele sunt doar niște târfe!
Distrugeți tot!
- Dă-te, George. - Nu, Fred.
- Dă-te, George. - Nu, o să fii spânzurat!
Respiră! E viu!
- Care e situația? - A făcut o hemoragie puternică.
Dacă mai pierde sânge, va muri în câteva ore.
- Și dacă nu? - În câteva săptămâni sau luni.
E ca și mort. Nu-și va reveni niciodată.
- La ce lucra socrul dvs.? - Poftim?
Ne tot vorbea despre munca lui. La ce lucra?
Nu mai lucra aproape deloc. Era bolnav...
Doamne!
La ce lucra?
Făcea un studiu despre demență. Mai ales despre scindarea minții.
Două minți într-un singur om? Ca Jekyll și Hyde?
Credea că mintea umană are două laturi, ca două fețe ale monedei.
Sănătatea și nebunia. Dar nu cred că...
L-a numit "experiment". Ce experiment făcea?
- Nu aveam acces la toate studiile lui. - Răspundeți!
Controlează-te, Abberline!
Pentru el, nebunia era o boală ca toate celelalte,
care trebuia înțeleasă, înainte de a fi vindecată.
Și folosea femeile astea pe post de cobai?
Pentru Dumnezeu, suferise un atac cerebral!
El era cobaiul! Încerca să-și înțeleagă propria demență!
Adică era nebun?
- Nu e nevoie de asta... - Ba este!
Era nebun?
Da!
Câți oameni știu adevărul? Dintre civili.
Vizitiul și fata.
De ce?
Netley n-o să vorbească, altfel ar fi judecat și el.
Fata poate fi plătită.
Mai rămânem doar noi trei, angajați în slujba reginei.
Ce vreți să spuneți?
În următoarele 18 minute, mai sunt încă șeful poliției.
- Doar nu vreți să tăcem... - Omul e ca și mort.
N-ar putea apărea la proces, de ce să producem alte suferințe?
A ucis cinci femei.
Dar e și medicul reginei, și un savant strălucit!
- A ucis cinci femei! - Ascultă-mă.
Dacă nu ești de acord, poți vorbi cu succesorul meu.
Dar te previn, va fi de aceeași părere. Stai jos!
- Noapte bună, d-le. - Sergent...
Toate cele bune, d-le comandant.
- Ce se întâmplă acum? - Nimic.
De ce să le distrugem viața soției și fiicei lui?
De ce să atragem rușinea asupra științei medicale?
- Asta a spus Warren? - Asta vor spune cu toții.
Noul comandant, prim-ministrul, poate și regina, dacă află.
Apoi dosarele vor dispărea și cazul va fi clasat la "nerezolvate".
- Dar e vinovat! - Și e medicul reginei.
Gândește-te la eventualul scandal, la tulburările politice...
Gândește-te la binele public.
- La ce te așteptai, prietene? - La dreptate.
Da! La dreptate, pur și simplu!
Atunci, ar fi trebuit să mă lași să-l împușc.
Nu?
Sir William Gull a mai trăit 14 luni. Încălcând regulile medicale,
certificatul de deces a fost semnat de ginerele lui, dr. Theodore Acland.
Cauza morții: hemoragie cerebrală.
John Netley a murit căzând sub roțile trăsurii lui, în 1903.
Moartea lui a fost considerată un "accident".
Sir Charles Warren a luptat în războiul cu burii
și a pus bazele organizației cercetașilor.
A murit în 1927.
Robert Lees a publicat câteva cărți despre telepatie și reîncarnare.
A murit în 1931.
Actorul Richard Mansfield s-a întors în America,
unde s-a căsătorit cu actrița Beatrice Cameron și a murit în 1907.
George Godley a ajuns inspector și s-a pensionat în 1908.
După ce a anchetat celebrul scandal Cleveland,
inspectorul Abberline a părăsit poliția și a murit în 1929.